Efter nära 40 års årliga besök i Indien publicerade Roli Books i New Delhi min biografi ”Feroze the Forgotten Gandhi”. Efter cirka 80 års insamling av fakta publicerade Aleph bokförlag i tre band min ”FAKTASIN Den svenskspråkiga science fictionlitteraturens historia” ochnu har samma förlag efter 66 år publicerat mitt motsvariggörande på svenska av James Joyces ”Finnegans likvaka”. Varför säger jag nu detta? Helt enkelt för att när jag ser tillbaka upptäcker jag ett mönster.
Under livet utbildar man sig och förvärvsarbetar för att försörja sig och sin familj. För min del innebar det främst arbete på en dagstidning med daglig deadline, men vid sidan om ägnade jag på min fritid åt en rad projekt som saknade uppdragsgivare och deadline och som kanske kunde bli färdigställda och publicerade. Tre av dessa långbänkar har alltså gått i mål och de tre projekten hade en sak gemensamt: de var viktiga projekt som ingen annan brydde sig om.
Den viktigaste av de tre var nog boken om den märklige parlamentarikern Feroze Gandhi. eftersom den fyllde ett tomrum i Indiens 1900-talshistoria. ”FAKTASIN” blev den första genrebaserade litteraturhistorien på svenska. ”Finnegans likvaka” var den största utmaningen och jag gick inte loss förrän jag slutade att försöka begripa denna litterära kökkenmödding.
Det finns många som är bättre på engelska än vad jag är, i min egen familj såväl barn som barnbarn. Det finns många som kan James Joyce bättre än vad jag kan. Och inte minst finns det människor som trängt långt djupare in i ”Finnegans Wake” än vad jag gjort. Men ingen gick in för att motsvariggöra hela texten på svenska.
Hur bar jag mig åt?
Ställd inför det faktum att varje ord, varje mening kan tolkas och har tolkats på olika sätt beslöt jag mig för att i första hand se den obegripliga texten som ett enormt lingvistiskt experiment och under motsvariggörandethar jag använt mig av alla de tänkbara och otänkbara litterära erfarenheter, som härrör från allsköns experiment och ismer såsom symbolism, dadaism, expressionism, surrealism, konkretism samt inte minst från språkmånglare som Herakleitos (Fragment), Snorre Sturlasson (Háttatal), den anonyme författaren till Sir Gawain and the Green Knight, Paul Claudel (Cent phrases pour éventails), e e cummings, Gertrude Stein och Kenneth Patchen samt inte minst svenskspråkiga vitterhetsidkare som poeterna Gunnar Björling och bernt eriksson, barnboksförfattaren Lennart Helsing, trestegshopparen Topsy Lindblom (Nalen-annonserna), språkekvilibristen Cello (aka Olle Carle), revykungen Karl Gerhard, faktasiförfattaren Sture Lönnerstrand och självfallet avantgardisten Öyvind Fahlström.
Det första kapitlet som jag gav mig på julen 1954 i Pojkarnas Stuga på Sigtuna folkhöskola var det tionde kapitlet. Jag var vid denna tidpunkt mycket förtjust i Kenneth Patchens och e e cummings typografiska dikter. Kapitlet ställde mig på svåra provjust på grund av den strukturella uppbyggnaden. Den blev också det sista kapitlet som blev färdigt tack vare Rickard Berghorn. Hans hjälp förutan hade motsvariggörandet inte varit möjligt genomföra.
FRisken anses vara stor att Likvakan får samla damm i bokhyllan. Min erfarenhet är tvärtom den att folk ofta tar ut luntan ur bokhyllan och läser 1 eller 2 sidor. Det påstås att om man är deprimerad så är en dos Finnegan utmärkt medicinering.
Tora Greve är med i Litteraturrundan antologi Om rätten till min egen död som behandlar dödshjälp. Boken är utgiven av förlaget Artes Liberales AB. Antologin består av essäer, dikter, noveller från 28 välkända författare.
Hon säger: Mitt bidrag heter Det optimala kontrollbehovet, där jag bland annat beskriver de två sätten att dö: Den plötsliga döden och den långsamma döden.
Antologin ”Om rätten till min egen död” släpps under BOKMÄSSAN på Lunds stadsbibliotek
lördag 13 november 2021 kl.11:15.
Antologin består av 28 texter av lika många författare och anknyter till en väntad intensiv debatt om dödshjälp i Sverige under vintern och våren.
Antologin består av skribenternas tankar kring sin egen död, men tar inte ställning för eller emot aktiv dödshjälp.
Antologin ges ut av Litteraturrundan i samarbete med förlaget Artes Liberales AB.
Jag
tänkte jag skulle undersöka vad som händer med en civilisation som
möter en annan som är mycket mera avancerad, även om dessa bara
vill allt gott och ställa till rätta åt invånarna.
Orthon
plankade jag direkt från George Adamski: Flygande tefat har
landat. Adamski påstår att rymdvarelserna är vackra män som
ska frälsa jordmänniskorna. Orthon är en gudalik blond man från
Venus. Det gick hem på 1950-talet, men inte efter diverse
Venussonder och ryska landningar.
Adamskis
bok är bara ena halvan. Han fick dela utrymmet med Desmond Leslie.
Varför förläggaren valde att utge de två författarna i samma
bok, begriper jag inte, då deras berättelser är helt olika.
Desmond Leslie var kusin med Sir Winston Churchill och dessutom son
till guvernören i Jaipur. Guvernörspalatset i Jaipur är numera
museum. Det innehåller indiska miniatyrer av vimanas, flygfarkoster
som gudarna ska ha använt. Desmond Leslie lärde sanskrit och kunde
översätta dessa gudahistorier. Det var dessa som publicerades i
samma bok som Adamskis berättelser. Vi var några
solförmörkelseresenärer som besökte Jaipur och museet där
miniatyrerna hänger under 1995. Annars red vi elefant upp till
Maharajapalatset. Marie Rådbo och jag satt på en elefant bakom
Gunnar Welin. Den fes oss i ansiktet hela tiden, vilket var värst
för elefanttämjaren som satt längst fram. Till slut stod han inte
ut längre och passerade den andra elefanten på den smala stigen.
Gunnar Welin och co rider fisande elefant i Jaipur.
Hannibal
träffar UFO-fantasten Keefer på en restaurang vid Copacabana i Rio
de Janeiro. Jag tänker mig restaurangen vid foten av linbanan upp
till Limhamns-Jesus. Märkligt nog har den en exakt kopia på
Kanarieön La Gomera. Café
Oscar ligger vid hamnen. Även toaletten låg på samma ställe i
lokalen. Då vi vandrade på Gomera, bodde vi på ett pensionat en
bit uppe i byn San Sebastian och åkte buss upp till vandringslederna
i berget. Vi åt frukost på uteserveringen på Café
Oscar. Men det är en ganska långsmal lokal som inte skulle ägna
sig till
föredrag. Därför tänker jag mig den vegetariska restaurangen
Fågel Fenix som fanns på saluhallen på Lilla Torg under
1980-talet. Den var helkaklat. En kväll kom en UFO-fantast från
Australien och höll föredrag. Han beklagade den helkaklade miljön
med metallstolar och bord. Den var omöjlig att meditera i. Jag tror
han hette Keefer, så jag
plankade honom direkt
till Asteroiden.
Tora framför Limhamnsjesus i Rio de Janeiro.
Är Asteroiden inspirerad av Oumuamua? Nej, jag började skriva på den 2011. Däremot är den inspirerad av ett program som Planetary Society presenterade och ville att jag skulle sponsra: Att upptäcka asteroider på väg att krocka med jorden. Det finns mer än 8000 asteroider i storlek 140 meter i diameter och större i banor i jordens närhet. Vissa av dem passerar tidvis så nära som mellan jorden och månen. I juli 2019 passerade en asteroid på 60 – 130 meters diameter närmare oss än månen. Jag har aldrig varit intresserad av att sponsra Planetary Society’s asteroidprogram. Varje gång en stor stenbumling råkar passera jorden, är det en lika stor överraskning. Men programmet finns kvar, och det upptäcker och registrerar nya objekt hela tiden. Nästa passage görs av asteroiden 2006 QV89 som passerar oss 27 september på ett avstånd 20 gånger månens. Dinosaurierna utrotades av en stenbumling på 10 000 diameter, och det kan vi se bevis för så nära som Stevns Klint på Sjælland. Där syns den så kallade Iridiumranden i kalkberget. Strax efter nedslaget regnade iridium ner på jorden. De flesta arter som fanns, dog ut. Själva planeten skakade på sig och frambragte nya arter. De obefintliga däggdjuren fick sin chans. Vi kom till. Om det händer igen, vilka arter ska bli våra efterkommare?
Iridiumrand i Stevns klint.
Den omvända
flyktingströmmen i Sahara som beskrivs i Asteroiden – något
sådant har du väl aldrig upplevt? säger skeptikern. Nej, men jag
har åkt jeep genom Libyen. I förbindelse med solförmörkelsen 2006
var vi ett gäng från Europa som åkte omkring i Sahara. Öknen är
inte bara sanddynor. Den består även av hård mark, sandblåsta
bergsformationer i otroliga former och plötsligt uppdykande pumphus
som hämtar upp grundvatten. Portabla solceller var något vi själv
medförde för att hålla i gång en del instrumentering under
solförmörkelsen. På vissa ställen fanns grottor med
hällristningar som avbildade afrikanska djur från tiden då Sahara
var en fruktbar savann. I Acacus kunde vi fortfarande se avtryck av
hur landskapet hade varit, utsikten mot savannen och floden från
grottan. Vi var på ett arkeologiskt museum i byn Germa mitt i
Sahara, där arkeologerna berättade att de fortfarande hittade
strutsägg fyllda med vatten som var nergrävda i depåer av de
tidigaste cro magnon-upptäcktsresande för flera tiotusentals år
sedan. Människan har alltid varit en nyfiken upptäckare.
Naturlig gargoyle i Acacus.
I kapitlet om Kiruna
konfronteras en same med en av de invaderande skorpionroboterna i
Polnostugan innerst i Torneträsk.
Då vi gick
Nordkalottleden första gången, hade vi med tält och övernattade
dels i tält, dels i stugor. Vi kom bland annat förbi just
Polnostugan, som var nyrenoverad. På väg dit passerade vi ett ungt
par som låg i tält på en udde i närheten.
Det behövdes bara
gå in två steg i stugan, så störtade vi ut igen. Det var
fruktansvärda vibrationer där inne. Vi slog upp tältet vid
stranden.
Efter en stund kom
ett tyskt par som reagerade likadant. De sa att de kände också av
de dåliga vibrationerna. När vi gick bort till udden, visade sig
det holländska paret också ha varit inne i stugan utan att stå ut
där inne. Därför tyckte jag Polnostugan kunde passa bra att låta
samen möta en invaderande metallknaprande skorpionrobot. Att de
samma varelserna ockuperar Kiruna och äter all metall både inne i
staden och knaprar sig ner i underjorden eftersom de producerar fler
och fler av sina egna, inspirerades jag till av Max Tegmark och Nick
Boström som funderar på horder av mini-AI som kanske åker omkring
i universum och förvandlar allt metall till gem. Dessutom flyttas
verkligen hela Kiruna eftersom gruvorna äter sig in under staden. Då
vi var där sensommaren 2018, observerade vi hur stadshuset
flyttades.
Historian om analfabeten och konjaktunnan är en skröna som går ute i Lofoten. Den passade in i sammanhanget på grund av den mystiska organisationen Framtidsingenjörerna som vill flytta hela mänskligheten till Sahara.
Tältet på Pålnonäset
Mitt
favoritlivsmedel är bananer. Oj, vad har det med asteroider att
göra, där kan man ju inte odla bananer? Bakgrunden är så här:
Under 1950 – 60 var min far delägare i en bananfarm i Brasilien.
Det var meningen att vi skulle emigrera. Då det såg ut att bli
allvar, hoppade jag av. Jag var 18 år och höll på med min
utbildning. Det fick räcka med besök i Brasilien.
Med utgångspunkt i
miljön i Rio de Janeiro började jag skriva på Asteroiden under
2011. Jag vandrade på Gomera med Torsten, och bodde på ett hotell
där frukosten som ingick skulle ätas på en restaurang som hette
Oscar. Den var identisk med restaurangen vid foten av linbanan upp
till Limhamns-Jesus, den stora Jesusstatyn i Rio. Den har fått sitt
namn på grund av betongen.
Så kom
Siriusprojektet emellan och manuset blev vilande till vintern 2018 –
19.
2016 åkte jag på solförmörkelsesexpedition till Indonesien, och vem möter jag där? Elisabeth, dotter till en av de två andra delägarna till bananfarmen var med på resan. Hennes amerikanske make är solförmörkelsesnörd precis som jag. Vi hade kul, pratade gamla minnen, nattvandrade i djungeln i nationalparken Salamat Datang och blev sexuellt trakasserade av några endemiska apor som gärna ville visa oss vad de hade att komma med.
Sex-trakassören
Hursomhelst, mötet
med Elisabeth inspirerade till att ta fram Asteroiden igen.
Ett råd författare
alltid får, är ”Gräv där du står.” Det är stort sätt det
jag gör, även om jag skriver science fiction.
Manage Cookie Consent
To provide the best experiences, we use technologies like cookies to store and/or access device information. Consenting to these technologies will allow us to process data such as browsing behavior or unique IDs on this site. Not consenting or withdrawing consent, may adversely affect certain features and functions.
Functional
Alltid aktiv
The technical storage or access is strictly necessary for the legitimate purpose of enabling the use of a specific service explicitly requested by the subscriber or user, or for the sole purpose of carrying out the transmission of a communication over an electronic communications network.
Preferences
The technical storage or access is necessary for the legitimate purpose of storing preferences that are not requested by the subscriber or user.
Statistics
The technical storage or access that is used exclusively for statistical purposes.The technical storage or access that is used exclusively for anonymous statistical purposes. Without a subpoena, voluntary compliance on the part of your Internet Service Provider, or additional records from a third party, information stored or retrieved for this purpose alone cannot usually be used to identify you.
Marketing
The technical storage or access is required to create user profiles to send advertising, or to track the user on a website or across several websites for similar marketing purposes.